Kje smo? Sreda. Meni bi najbolj odgovarjalo, če bi bil začetek januarja. Potem bi stokrat prekleto premislil, če ima smisel riniti v ledeno Ljubljano. Gleženj gor ali pa dol, kaj pa je en gleženj, bi še pred kratkim zamahnil z roko. Pa ni ravno tako, vsaj v mojem primeru ne. Dva meseca po operaciji še ne morem stopit na nogo. Zaboli me že ideja, da bi to poskusil. V UKC so si bili enotni, da moram takoj za 14 dni na strogo rehabilitacijo v zdravilišče, če hočem še kdaj normalno hoditi. In pri tem je ostalo.
Včeraj me je na pregledu zdravnica presenetila, da grem čez tri dni v zdravilišče. Nič ne vem o tem, sem bil začuden? Potem mi zdravnica pokaže odločbo, ki jo je dobila v vednost. Na odločbi vidim, da je bila poslana tudi meni, a na napačen naslov. Zato je nimam. Klasika. Potem si je ogledala gleženj in ugotovila, da ne morem nikamor. S takšno rano vas ne bodo spustili v bazen. Sem si kar oddahnil, ker v tem trenutku nimam osnovnih pogojev, da kamorkoli izginem. Še najmanj za 14 dni. Na koncu dobim navodilo za nakup drage packarije, ki jo najdeš samo v Sanolabor.
In potem spet neskončne stopice, bergle in taksi. Kam zdaj, sprašuje taksist? Ne vem več, dosti mi je vsega, domov me pelji. Zdravnica je bila sicer prijazna in je poklicala v terme Krka, da zaradi stanja rane lahko pridem čez deset dni. Nisem prepričan, da bo čez deset dni kaj drugače. Računi, najemnine in sodišče. Zdaj čakam še zaključek zgodbe na BS, da lahko sploh pridem do denarja. Po vseh jebadah, tožbah, pritožbah, izpodbijanju, covidu in dokazovanju statusa davčni, še BS. Da gre za formalnost, so zapisali v elektronski pošti. Iz teh kao formalnosti znajo potem narediti celo dramo, zato bom verjel, ko bo tole za mano. Časa medtem nimam niti en dan.
![](https://mikstone.com/wp-content/uploads/2024/03/image-36-1024x384.png)
Če bi bil zdrav in bi lahko hodil, zdajle ne bi sedel doma ampak bi reševal nastalo situacijo. Ker prvi pogoj ni izpolnjen, sedim doma in čakam, če se bo kaj rešilo samo. Seveda se ne bo. Precej obupana poteza, a žal tako je. Ne da se mi več poniževat in prosit za finančno pomoč ali donacije. Ne da se mi niti živet ta trenutek.
Imejte lep lajf, če vam znese. Ker to je edino, kar obstaja. Meni se zdi, da sem zašel v tunel, kjer je največja tema. Mavrice so samo poezija.
![](https://mikstone.com/wp-content/uploads/2024/03/image-35.png)